‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Credem că iubirea se declară ‎cu flori și ciocolată,
‎dar îți poți declara iubirea ‎și cu un ciocan.
‎Sau cu un polizor unghiular.
‎Răpirea unui polițist ‎poate fi o declarație de dragoste.
‎Salvarea lui de pe fundul piscinei...
‎poate fi alta.
‎Ce naiba se întâmplă acolo?
‎Ce faceți?
‎- Prefă-te că suntem beți! ‎- Nu mă prefac.
‎Prefă-te că ești beat, sau îți rup gâtul!
‎N-aveți pic de rușine?
‎Chem poliția!
‎Eu chiar sunt de la poliție, doamnă!
‎- Ăla e Benito! ‎- Vrei să-i suni? Țâr-țâr!
‎Benito, ce faci?
‎Prefă-te, haide!
‎Le-am pus prin toată casa.
‎Și în mașina ta.
‎Și în mașina soției tale.
‎Pare să fie C-4, ‎dar sunt doar din plastic.
‎Ăsta e alibiul tău. ‎Nu vei fi un infractor, ci...
‎un tată speriat, iar ei vor înțelege.
‎După ce ies, vă raportez ‎și mă întorc cu 3.000 de polițiști.
‎Putem pune și C-4 adevărat.
‎Oriunde îți poți imagina.
‎Bum!
‎Să nu ne înțelegi greșit.
‎Nu vrem să faci asta pentru bani...
‎dar înțelegem deranjul ‎care s-ar putea crea.
‎Un milion de euro.
‎Cu banii ăștia și alibiul, ‎ești liber să alegi cu cine vrei să fii.
‎Cu o femeie care arestează ilegal oameni,
‎îi torturează
‎și abuzează ‎de puterea dată de Constituție.
‎Sau cu noi.
‎- Acum răspunde la niște întrebări. ‎- Eu decid asta.
‎Inspectoarea Murillo e în viață?
‎Da, probabil.
‎E în cort?
‎Se prea poate.
‎Vreau doar s-o informezi ‎că Profesorul știe că e în viață.
‎Nu mă va crede.
‎Dacă te-am întâlnit, ‎de ce nu te-am arestat?
‎Dacă te vede cu ceasul ăsta,
‎te va crede.
‎Când e vorba de dragoste, ‎e mereu contracronometru.
‎Există o numărătoare inversă.
‎Nu ajunge să iubești pe cineva.
‎Trebuie să ajungi la timp.
‎Ce e ăla?
‎E pentru când se va trezi.
‎E un dar și un gest frumos.
‎A zis că nu mă atinge nici cu o prăjină.
‎Dă-mi voie să-ți dau un sfat:
‎nu te îndrăgosti în timpul unui jaf.
‎Aduce ghinion.
‎Paulita!
‎Domnișoară Mariví!
‎MINDANAO ‎PRIMA ZI A JAFULUI
‎La telefon!
‎SUDUL SPANIEI ‎PRIMA ZI A JAFULUI
‎Mamă?
‎Paula, draga mea!
‎Ce e nou? Ce ai făcut azi?
‎Același lucru ca ieri, mamă.
‎Sunt sigură că ai făcut ceva grozav azi.
‎Spune-mi ceva.
‎Nu-mi vine nimic în minte.
‎Ți-e dor de mine?
‎Da.
‎Ce e? Te uiți la televizor, nu-i așa?
‎Nu, mă jucam cu bunica.
‎Dă-mi-o la telefon!
‎Bine. Bunico!
‎Ce e, scumpo?
‎Paula e bine? Se poartă ciudat.
‎Nu știu.
‎Pare bine.
‎Dar poți vorbi cu ea când vii la cină.
‎- Sigur, mamă. ‎- Nu uita să cumperi pâine!
‎E șase dimineața.
‎Ambulanța e deja la criminalistică.
‎Alberto va fi acolo cam într-o oră.
‎Ca un copoi.
‎Va amușina drumul către noua lui pradă: ‎fiica ta.
‎Crezi că i-am lăsat adresa ‎lipită de frigider cu un magnet?
‎Cred că te simți vinovată ‎că ești o mamă rea.
‎Nu pleci din senin câteva săptămâni, ‎ca să comiți un jaf fără să suni.
‎Greșesc? Mai suferi ‎de complexul de fiică rea?
‎Fiindcă pe mama ta...
‎N-o poți lăsa ‎nici să mănânce un iaurt singură.
‎Cum ai reușit?
‎Cum ai sunat-o din rulotă?
‎S-ar putea să te surprindă, ‎dar ne-am gândit bine.
‎Alberto poate să râme ca porcul ‎cât vrea acolo.
‎Nu va găsi nimic.
‎Ce ai pățit la cap?
‎Sunt obsedat de jaf, colonele.
‎Mă trezesc foarte devreme. Nu dorm.
‎Îmi legam șireturile ‎și mă gândeam încontinuu la asta.
‎Când m-am ridicat, așa am dat ‎cu capul de geam, că aproape l-am spart.
‎Ești ca mine, Antoñanzas.
‎Deși e armistițiu, n-am putut dormi.
‎La trei dimineața, stăteam și mă întrebam ‎cum ne va strica azi Profesorul ziua.
‎Mă duc să văd dacă Sierra are nevoie...
‎Murillo e la izolare totală.
‎Intru doar ‎cât să-i dau o cafea inspectoarei.
‎Murillo poate avea contact doar cu Sierra.
‎N-a lăsat-o să doarmă toată noaptea. ‎Încearcă s-o epuizeze.
‎Hai să bem noi doi o cafea!
‎Cel mai mare dușman al unei infracțiuni ‎nu e poliția.
‎E graba.
‎Rulota era lună și bec.
‎Ați lăsat-o...
‎ca nouă.
‎Dar ambulanța...
‎A trebuit s-o părăsiți repede.
‎Întotdeauna rămâne ceva. Întotdeauna.
‎Un fir de păr pe pernă...
‎O șosetă...
‎Vin criminaliștii ‎cu lumină UV și cu luminol și... pac!
‎V-am prins.
‎Îți repet oferta:
‎mă duc acolo acum
‎și iau părul ‎care ne va duce la familia ta.
‎Sau așteptăm ca fostul tău...
‎să te distrugă.
‎Nu aveți nimic.
‎Mă ameninți cu: „Poate vom găsi ceva.”
‎Știi ce? Sarcina ți-a crescut așa de tare ‎nivelul de estrogen,
‎încât te simți cea mai optimistă femeie ‎din Spania.
‎Dar el nu e destinat muncii. ‎E pentru naștere,
‎care e foarte grea.
‎Ce faci când se naște?
‎E băiat sau fată?
‎Nu știi?
‎Biată ființă!
‎Ce s-a întâmplat?
‎Erau desculți, omule.
‎Desculți? Cine?
‎Rio și Stockholm.
‎- Și? ‎- Cum adică: „Și”?
‎Cine se descalță în timpul unui jaf?
‎E ciudat să stai desculț pe canapea ‎în timpul unui jaf.
‎Ești prost?
‎Dacă ar vrea să și-o tragă, ‎și-ar trage-o, nu și-ar da jos pantofii.
‎Păi...
‎Ce treabă aveai aici aseară?
‎Ei bine, asta.
‎- Asta făceai? ‎- Da.
‎Bați un tip măr,
‎îi schimbi complet percepția despre tine,
‎și crezi că vei repara situația ‎dându-i o inimioară?
‎Atunci, ce pot să fac?
‎Să te schimbi.
‎În ochii ei... acum ești un tip rău.
‎Un tip violent.
‎Ce a văzut ea la tine?
‎Am împușcat-o în picior.
‎Nu. Am împușcat-o ca să-i salvez viața.
‎Ca să-i salvez viața.
‎Nu știu.
‎I-am pregătit un dans mișto.
‎- I-ai pregătit un dans? ‎- Da.
‎Am dansat pentru ea.
‎I-am spus povești.
‎Am râs mult împreună.
‎Și…
‎cât a trecut de când i-ai spus povești? ‎De când ai făcut-o să râdă?
‎De când ai dansat pentru ea?
‎Rio, îmi aduci o cafea neagră?
‎Eu am conceput planul ăsta. ‎Ești în siguranță mulțumită mie.
‎Puțină recunoștință?
‎Ești legat. De ce nu dormi puțin?
‎Poți măcar să-mi dai niște apă, te rog?
‎Doar un pic de apă.
‎Îmi pare rău...
‎Mulțumesc.
‎Arăți groaznic.
‎Nu poți să dormi?
‎De câte ori te trezești noaptea? ‎De trei, patru, mai multe?
‎Rio...
‎dacă ai nevoie de orice...
‎să vorbești cu cineva, sunt aici.
‎Mulțumesc.
‎El e veriga cea mai slabă.
‎Palpitații, ‎transpirație excesivă, insomnie.
‎Trebuie să te eliberezi cât e el de pază.
‎Nu va fi în stare să apese pe trăgaci.
‎De ce crezi că nu te voi ucide ‎de cum voi fi liber?
‎Ei bine...
‎Eu ți-am spart capul.
‎Tu mi-ai distrus ochii.
‎E egalitate. Un acord între gentlemeni.
‎Îmi ceri ‎să am încredere în tine, gunoiule?
‎Spun că a fost declarat un armistițiu.
‎Nu mai vin camioane blindate.
‎E un afurisit de război rece.
‎- Și suntem captivi. ‎- Și?
‎Ar trebui să devii ‎agentul haosului de care avem nevoie.
‎Asemenea creaturii din ‎Alien.
‎Asemenea lui John McClane în ‎Greu de ucis.
‎BAZIN DE ACUMULARE ‎ACCES INTERZIS
‎Să mergem!
‎Ajuns la bazinul de acumulare, ‎Profesorul se gândea la Raquel,
‎întocmai precum Alberto ‎când a intrat în ambulanță.
‎E ciudat cum te poți gândi ‎la aceeași persoană,
‎în același timp, ‎din perspective atât de diferite.
‎Iubirea ține lumea în mișcare.
‎Dar ura nu e cu mult în urma sa.
‎Ai avut dreptate.
‎Lisabona e în viață.
‎Unde e?
‎În cort, deocamdată. ‎Cred că e interogată.
‎- Cât o pot ține acolo? ‎- Nu știu.
‎Dar nu cred că vor respecta ‎protocolul de 72 de ore.
‎Tot o vor transfera odată.
‎- O poți salva? ‎- Nu în timpul transferului.
‎Ar fi o prostie. Am făcut-o în cazul tău. ‎Vor anticipa. Ar fi sinucidere.
‎Deci ce vei face?
‎O au pe Lisabona ‎care are tot planul în cap.
‎Inclusiv locul de unde mă suni.
‎Profesore?
‎Nu știu.
‎Sunt atât de obosit, Tokyo. ‎Nu pot... să gândesc.
‎Voi găsi o soluție. Nu-ți face griji.
‎Fac ravioli. Ai nevoie de energie.
‎- Palermo e încă legat? ‎- Da.
‎Vreau să-i spui asta…
‎Nu. Eu nu-i spun nimic.
‎M-ar mușca ca un animal.
‎Ei bine, va trebui. Spune-i exact asta:
‎„Ai un mesaj de la Profesor.
‎Lisabona trăiește.
‎E în cort.
‎Vreau să te gândești ‎la o cale de a o salva.”
‎- Nu o va face. ‎- Ascultă-mă, Tokyo.
‎Singura mea intenție e ‎să-l fac să se îndrăgostească iar de plan.
‎Am nevoie de el de partea noastră.
‎Spune-i! Mă gândesc și eu la soluții.
‎Ai înțeles?
‎Am înțeles.
‎Mă duc la baie. ‎Vrei să vii cu mine, Sergio?
‎Ai avut vreodată privilegiul ‎ca un bărbat cu experiență
‎să-ți facă cu adevărată măiestrie ‎o felație?
‎E complet imprevizibil.
‎Pur și simplu ‎s-a oferit politicos să-ți facă o felație.
‎- Nu știe... ‎- Știi la ce mă refer.
‎E de necontrolat, suferă de egocentrism.
‎Va respecta ierarhia.
‎Da, într-un jaf care ar dura ‎maxim o noapte.
‎Aici e vorba de două zile.
‎Sub o presiune infinit mai mare.
‎- Îl pot controla pe Martín... ‎- Ba nu!
‎- Fac asta de ani întregi. ‎- Nu poți. E un egocentric.
‎E obsedat de putere.
‎Asta înseamnă un singur lucru:
‎dacă nu e el șeful, ‎va face orice ca să schimbe asta.
‎Și nu va ezita să execute, să trădeze ‎sau să creeze haos.
‎E un egocentric obsedat, ‎are încredere în sine și e un geniu.
‎Ca tine.
‎Dacă vrei, sunt și oameni ‎mai puțin capabili. Te vor urma ca oile.
‎Nu înțelegi. ‎Geniul lui complică lucrurile.
‎E periculos deoarece e imprevizibil.
‎Ești fratele meu.
‎Te-aș pune la conducerea oricărui jaf ‎cât ai clipi din ochi.
‎Dar pe el…
‎Greșești să ai încredere în mine, ‎nu în el. Eu sunt mai viclean.
‎Două beri, vă rog.
‎Nu-ți mai lua alune.
‎Te-ai făcut deja cât un urangutan.
‎Dacă râzi la papionul meu, râzi de mine.
‎Dacă râzi de mine,
‎îți vei aminti tot restul vieții ‎de ziua asta de 17 martie,
‎dar încă nu știm exact de ce.
‎Nu ți se pare palpitant?
‎E vreo problemă?
‎Niciuna.
‎Sunt amprente pe majoritatea suprafețelor.
‎Pereții sunt acoperiți ‎cu planuri, hărți, diagrame…
‎Văd un cuptor.
‎Probabil l-au folosit ‎ca să distrugă dovezile.
‎Îl voi examina.
‎Sunt fragmente de plastic, ‎poate de la un dispozitiv electronic.
‎Separ bucățile arse.
‎Cred că am găsit ceva.
‎- Ce e? ‎- Nimic.
‎Deci sunt un Maserati?
‎La naiba, a trimis asta și la ziare?
‎E în regulă.
‎- Dacă vrei, te las să dai o tură. ‎- Ce naiba?
‎E doar o tură, atâta tot.
‎„Atâta tot”?
‎Apoi apăsăm un buton, ștergem caseta,
‎distrugem cutia neagră ‎și e ca și cum nu s-ar fi întâmplat nimic.
‎Mónica m-a părăsit.
‎Sunt un om liber.
‎Nu trebuie să șterg nicio cutie neagră.
‎Iau Maserati-ul, îi dau blană
‎și-l îmboldesc până ard cauciucul.
‎Relaxat la culme, fată.
‎- Ce macho ești, așa-i? ‎- Foarte macho, așa că ai grijă.
‎Poate va trebui să mergi la atelier ‎să schimbi suspensia.
‎Și stai să vezi starea șasiului!
‎Înfricoșător.
‎Ticălosul lasă urme false ‎până și în bideu.
‎Sigur l-au pus intenționat.
‎Era topit pe fundul cuptorului. ‎E imposibil să fi fost pus acolo.
‎Și?
‎Plasticul unui SIM e gravat ‎cu un număr de până la 19 cifre,
‎unic pentru fiecare.
‎Ăsta a fost distrus când a ars, ‎dar, în timpul procesului,
‎s-a îndoit peste cipul metalic
‎și a imprimat șapte cifre pe el.
‎Le-am verificat la firmele de telefonie,
‎și am găsit 354 de cartele SIM ‎cărora le corespund acele cifre.
‎Una a fost cumpărată acum trei luni ‎și s-a dat un singur apel de pe ea.
‎În timpul jafului.
‎Bingo!
‎- Unde au sunat? ‎- Stai!
‎Puțin suspans, nu?
‎În Mindanao, în Filipine.
‎La naiba, știam eu!
‎Vom vorbi cu Interpolul.
‎- Alo? ‎- Mindanao, Filipine. Au aflat.
‎- Cum? ‎- O cartelă arsă pe jumătate.
‎În ambulanță.
‎Planul rămâne același.
‎Trebuie să mergi în birou acum, ‎să-i arăți ceasul
‎- ...și să-i spui: „Sunt cu tine.” ‎- Că „sunt”? Așa să-i zic?
‎- Poftim? ‎- „Sunt cu tine” ar putea fi derutant.
‎Poate va crede că-s un polițist comunist.
‎E mai clar dacă zic la persoana a treia: ‎„Profesorul e cu tine”.
‎Doar arată-i ceasul. Atât.
‎Am înțeles.
‎Scoate ostaticii.
‎Toată lumea, în picioare și la scări!
‎Cum e presiunea de a fi la conducere?
‎Fantastică.
‎Sunt ochi și urechi. Ascult.
‎Ai un mesaj de la Profesor:
‎„Lisabona trăiește.
‎E în cort. Vreau să te gândești ‎la o cale de a o salva.”
‎E un ordin.
‎Întâi dai o lovitură de stat, ‎iar acum îmi dai un ordin.
‎Ce ciudat! Aș zice că e...
‎un lucru periculos, dar de asemenea e...
‎de înțeles, desigur.
‎Iată-le, femeile emancipate!
‎Treaba asta e o porcărie.
‎- Și e pe cale să se termine. ‎- Gata?
‎Ce-i cu tine?
‎Cu mine?
‎Ești supărat pe mama ta?
‎Nu te-a alăptat destul?
‎De asta cauți încontinuu ‎ceva de care să te plângi?
‎Bine.
‎Ordinul e de la Profesor.
‎Și el are o sculă, ca tine.
‎Sunt în Mindanao.
‎În 24 de ore, îi vom găsi.
‎Știi protocolul.
‎Paula va fi adusă aici,
‎vei fi acuzată de răpire de minori, ‎vei pierde custodia,
‎și o va lua tatăl ei.
‎Ai venit să-mi spui că am dat de naiba?
‎Deja știu asta.
‎Depinde.
‎Te las să le suni. Aici și acum.
‎Și să le salvezi.
‎Când ajungem la casa din Mindanao, ‎nu vor fi acolo.
‎Am dat-o în bară.
‎Nu mă încântă ideea ‎ca Paula să meargă la Alberto.
‎Oare ce-o fi făcând acum?
‎Închide ochii. Imaginează-ți.
‎S-a băgat în pat.
‎Are părul întins pe pătură. ‎Aproape că o poți mirosi.
‎Închide ochii. Imaginează-ți.
‎Închide-i.
‎Ce faci, Alicia?
‎E o așteptare de doar cinci ani.
‎Apoi vă veți revedea.
‎Va veni fugind la tine. „Mami!”
‎Te îmbrățișează așa, te înfășoară
‎cu brațele și picioarele, ca o maimuțică.
‎Iar tu o strângi la piept
‎și-i iei fața în palme.
‎Ca să o privești.
‎Ea nu-ți va da drumul.
‎Va repeta la nesfârșit,
‎ca o mantră menită s-o apere ‎de toate relele:
‎„Mami, nu mă părăsi.”
‎Raquel,
‎știu că îl iubești. Și el te iubește.
‎Tocmai de aceea.
‎Ce crezi că ți-ar spune să faci?
‎Ți-am oferit...
‎cinci ani în închisoare. ‎Îi schimb în cinci minute.
‎Îți ofer libertatea.
‎Sergio va merge la închisoare. ‎Tu vei fi liberă.
‎N-ai fost arestată oficial.
‎Sună-le, condu-le la loc sigur…
‎Vei fi cu ele în 24 de ore.
‎Nu vom mai veni după tine.
‎Totul se va termina.
‎Ți-e mai bine?
‎Ei bine?
‎Te-ai odihnit vreun pic?
‎Am încercat, dar nu pot să dorm.
‎Ai coșmaruri?
‎Când închid ochii, retrăiesc totul.
‎Ce s-a întâmplat cu masculul alfa?
‎Te credeam un om liber.
‎Despre ce vorbesc?
‎Salut, drăguțo!
‎Dacă vrei, hai pe insula mea.
‎Dacă nu petreci prea mult.
‎Nu-mi prea place muzica aia zgomotoasă.
‎Dacă mă inviți, ‎îți arăt cel mai fain bikini al meu.
‎De ce nu ne-ai spus?
‎N-am putut.
‎Trebuie să vorbești despre asta, Rio.
‎Într-o seară, m-au scos din celulă
‎și m-au pus să-mi sap mormântul ‎în deșert.
‎Sunt o fată atât de dulce!
‎De asta zâmbesc toată ziua.
‎Apoi m-au pus să pun un sicriu în groapă.
‎M-au obligat să intru în el.
‎Apoi au aruncat nisip deasupra.
‎Până m-au îngropat.
‎Și m-au lăsat acolo.
‎În întuneric.
‎În liniște și abia putând să respir.
‎Ușurel.
‎Sunt aici, cu tine.
‎Știi ce-mi tot trece prin minte?
‎Ce?
‎Ar fi trebuit ca Profesorul ‎să fi fost îngropat de viu, nu eu.
‎Îmi pare rău.
‎Uite!
‎Haide, să mergem!
‎Scuzați-mă puțin. Mă duc la baie.
‎Nu ai încredere în mine.
‎Sunt un egocentric.
‎Voi fi dispus doar să-mi urmez planul.
‎Sunt obsedat să fiu șeful.
‎Dacă lucrurile nu merg cum am plănuit,
‎aș putea să devin un risc, nu?
‎Da.
‎Asta cred.
‎M-ai citit.
‎Dar e ceva la care nu te-ai gândit.
‎Nu îl iubesc doar pe fratele tău,
‎ci iubesc și planul...
‎în egală măsură.
‎Te-aș vinde fără probleme.
‎La fel și restul bandei.
‎Dar n-aș trăda niciodată planul.
‎Îi sunt loial acestuia.
‎Ăsta e mai mult decât un jaf, ‎și știi asta.
‎În faza asta, ‎planul nu e perfect, recunosc.
‎E o poezie neterminată.
‎Avem nevoie de tine, frate.
‎Te rog.
‎Păreai foarte curajos acolo.
‎Ceea ce e admirabil.
‎Demn de laudă.
‎Lasă-mă să trec.
‎Păreai foarte curajos mai devreme, ‎dar acum trebuie s-o dovedești.
‎Ia să-ți văd bărbăția!
‎Stai așa.
‎Stai așa. Spune-mi ce preferi.
‎Moartea?
‎Uită-te la mine! Sau impotența?
‎Uneori, e greu de ales.
‎În cazul meu: ce să-i fac ‎ticălosului care râde de papionul meu?
‎În cazul tău: ‎oare merită trăită viața fără penis?
‎Îi ia cam mult timp.
‎Îl bate măr pe tipul ăla gras în baie.
‎Am fi auzit ceva.
‎Adevăratul haos, dragă Sergio…
‎nu face niciun zgomot.
‎Palermo era loial jafului.
‎Dar, în mintea lui, ‎asta însemna un singur lucru:
‎ca jaful să continue, ‎trebuia să redevină el șeful.
‎Era modul lui tăcut de a se asigura ‎că nu vom anticipa haosul.
‎Știi ce ai de făcut. Nu fi laș!
‎Trebuie să-ți disloci articulația
‎dintre primul metacarpian și osul trapez.
‎Ferm, fără ezitare.
‎O răsucești așa.
‎Merge la orice fel de cătușe.
‎Va trebui să vă despart ca pe copii.
‎O să doară puțin.
‎Dar merită pentru libertate, nu crezi?
‎Haide!
‎Nu mișca!
‎- Nu mișca. ‎- Ușurel.
‎Sunt doar un amărât de paznic.
‎La pământ.
‎- Nici gând. ‎- Am spus, la pământ.
‎Ce o să faci? ‎O să mă împuști, neînarmat?
‎Jur că dacă e nevoie, te împușc.
‎Vei împușca un tată neînarmat ‎care încearcă să scape?
‎Dă-i drumul.
‎Iată-mă!
‎Nu mișca!
‎La pământ, Gandía!
‎No să tragi.
‎La pământ!
‎Nu vreau.
‎Nu mișca, la dracu'!
‎Am zis să nu miști!
‎Pe curând!
‎Subtitrarea: Oana-Meda Pop